Uskoro polijećete za Mjesec, na putovanje od 390.000 kilometara.
Ako uspijete, bit ćete prvi ljudi
koji će hodati po površini drugog nebeskog tijela.
Šta se tačno nadate da ćete otkriti?
Mislim da je čak i važnije od odgovora
koje ćemo moći naći biti činjenica
da ćemo dobiti gomilu novih pitanja da postavimo.
G. Armstrong. -Nil.
Nil! Marvin Majls, Los Anđeles Tajms.
Spuštanje na lunarnu površinu izgleda vrlo zahtjevno.
Koliko dugo možete sagorjevati i koliko
nisko možete odustati ako bude potrebno?
Napravili smo neka značajna poboljšanja
sistema kontrole leta zadnjih mjeseci.
Spuštanje će u velikoj mjeri biti upravljano kompjuterom.
Pukovniče Oldrin, nakon što sletite na Mjesec,
šta očekujete od tih prvih trenutaka?
Neka očekivanja, nade, strepnje?
Odmah nakon slijetanja,
naša briga je integritet lunarnog modula.
Bez tog integriteta, ne možemo sigurno nastaviti sa radom na površini...
Jesu li to astronauti?
Vi ste skromni ljudi... -Zašto su u kutiji?
Da ne zakače neke klice.
...i obuhvati nešto duboko ljudsko.
Hoćeš li sjesti ili ćeš se samo vrpoljiti tamo?
..pomjeramo granice. Bez istraživanja, bez postavljanja pitanja,
zar nam nije suđena neka vrsta stagnacije kao vrsti?
Američko ministarstvo inostranih je pitalo želim li poslati poruku.
Kakvu poruku? -Da je astronauti ostave na Mjesecu.
Obratili su se nekolicini pojedinaca širom planete.
Presjek ljudske civilizacije
da obezbjedi poruku zajedničkog čovječanstva.
Šta si rekla? -"U ime naroda Britanije,
pozdravljam vještinu i hrabrost koja je odvela čovjeka na Mjesec.
Neka ovaj poduhvat poveća znanje i blagostanje čovječanstva."
Jedna od tvojih najboljih.
Kako će biti saopštena?
Izgleda na disku.
Kakva vrsta diska? -Silikonski diks.
Poslali su mi sliku. Maleni disk,
sa sitnim, mikroskopskim natpisima zlatnim slovima.
"Sa planete Zemlje, juli 1969."
Koje namjeravaju da ostave u maloj bijeloj torbi.
Sa grančicom masline. -Maslinova grančica?
Da, da mašu za male zelene.
Fixed by: BOTANICMAN
Idem u krevet.
Sutra je crkva u devet, ne u deset.
Zašto radimo ovo?
Iz nedelje u nedelju. Kao leminzi.
Šta to znači tebi? Iskreno. -Crkva?
Priliku da se prisabereš.
Osvrneš se na prethodnu nedelju. Razmisliš o narednoj.
Možeš koristiti dnevnik za to.
I da pomisliš na veća životna pitanja. -Osim što to niko ne radi.
Čovjek većinom razmišlja
kakve grozne gluposti sveštenik govori i zašto ne umukne.
On je sa nama skoro 20 godina.
To ga možda čini lojalnim, ali ga ne čini interesantnim.
Usta imaju, a ne govore.
Oči imaju, a ne vide.
Uši imaju, a ne čuju.
Nozdrve imaju, a ne...
Vidiš?
To nije propovjed, to je opšta anestezija.
...a ne mirišu.
Takvi su i oni koji ih grade.
I svi koji se uzdaju u njih...
To je to. To je zadnji put. -I tako Gospod...
Od sada, nedjeljom dok ste vi ovdje,
provešću ovaj sat radeći nešto korisnije.
...već imenu Njegovom daj slavu,
a ne lažnim idolima.
Majkl. -Madam.
Je li moguće, šta mislite, da je paroh možda dostigao...
Kako ovo reći pristojno? Trenutak svoje zastarjelosti?
Primjetila sam da se par ljudi borilo da ostanu budni.
Mogli bi diskretno početi potragu za zamjenom.
Možemo? Nekoga sa malo... -Poleta. -Tako je.
Zamaha. -To je to. -Energije. -Da, hvala...
Entuzijazma. -Hvala vam.
Ovdje u Kejp Kenediju, svi idemo na Mjesec ovog jutra.
Gledaš li Ana? -Ana! Igraj se sa nama!
Moćni Saturn V, veliki Mjesečev Ekspres,
je spreman da napusti platforrmu 39 ovdje u Kejp Kenediju,
za oko 30 minuta.
Ovaj veliki događaj koji je jedinstveno ujedinio čitav svijet,
jer je čitav svijet zainteresovan za ovo putovanje,
a nakon ovog putovanja, mi na Zemlji nikad ne možemo biti isti.
16. jul 1969.
Gdje je ona? -Ko gospodine?
Ako kažem "ona", a mi smo u Bakingemskoj palati,
šta mislite na koga mislim?
Tu si. Tražio sam te. Gdje si bila?
Na telefonu, intervjuišući kandidate za novog paroha.
Iko dobar? -Da, mislim da smo našli jednoga.
Koliko je star? -Rekla bih tvojih godina.
Stvarno? -I dobro se uklapa.
Za šta? -Za posao za koji sam ga tražila.
T minus 15 sekundi. Vođenje je interno.
Dvanaest, jedanaest, deset, devet...
Započeta sekvenca paljenja. Šest...
Pet, četiri, tri, dva, jedan.
Polijetanje. Imamo polijetanje.
Jedan i trideset dva minuta. Polijetanje Apola 11.
Izuzetno. Koji ljudi, koja hrabbrost.
Toranj čist. -Počinjemo sa okretanjem.
Nil Armstrong javlja da je okretanje počelo, što stavlja...
11, Hjuston. Potisak ide, svi motori. Izgledate dobro.
Primljeno, jasno i glasno Hjuston.
Imamo odvajanje obruča. -Primljeno, potvrđujemo odvajanje.
Kula ide. -Primljeno. Kula.
Nil Armstrong potvrđuje odvajanje obruča motora
i odvajanje kule za evakuaciju.
Apolo 11, ovdje Hjuston.
Malo manje od minuta do paljenja i sve ide.
Primljeno. Paljenje.
Potvrđujemo paljenje i potisak ide.
Izgleda dobro.
Apolo 11 je sada završio translunarno sagorijevanje,
što znači da je slobodan od orbite Zemlje,
i putuje kolosalnom brzinom od 39.000 km/h prema Mjesecu.
Astronauti su sada završili
ono što zovu transpozicijom, pristajanjem i manevrom izvlačenja.
Ova prilično rizina procedura se izvodi kada komandni modul Kolumbija,
odvoji sebe od ostatka broda, malo se kreće naprijed,
prevrne se i onda se spoji sa lunarnim modulom Orao.
Ovaj novi sklop se zatim odvaja od finalnog stepena rakete Saturn.
Posao od kog se diže kosa na glavi,
ali izgleda da je sve prošlo bez problema.
U utorak iduće nedelje ćete biti u Češiru
da obiđete poslove Britiš Solt Limiteda.
U srijedu je Norfolk da otvorite novi gasni terminal.
Onda u petak, Maklajsfild na otvorenom danu
Mašine Tul istraživačke asocijacije.
Te večeri će biti večera od strane Britanskog udruženja betona,
gdje ste zamoljeni da dodjelite nagradu.
Mogu li vas prekinuti Vaše kraljevsko visočanstvo? -Šta?
Novoimenovani Paroh Vindzora, Robin Vuds,
se pitao možete li mu posvetiti trenutak.
Ima zahtjev. -Dobro. Samo dodajte nešto u knjigu.
Još jedna atrakcija koju jedva čekam,
zajedno sa dodjelom nagrade za Britansko društvo betona.
To je šala? -Bojim se da nije gospodine.
Zapravo je ovdje. -Halo?
Vaša kraljevska visosti. -Kako mogu pomoći?
U procesu useljavanja, supruga i ja nismo mogli ne primjetiti
kako je veliki broj zgrada na imanju Vindzor
izgleda prazan i nekorišten.
Posebno... stari kanonski klojster,
jedna ili dvije zgrade u Denton Komonsu,
sve kuće uz Sjeverne zidove, stara rezidencija manjih kanona.
Shvatio sam da je ovo prilično...
slobodno od mene, ali sam se pitao
bi li mogao tražiti dozvolu da koristim jednu od njih.
Šta... Ne dopada vam se kuća koja vam je data?
Ne... ovo ne bi bilo kao dom.
Dugo vremena imam san, ambiciju,
da pokrenem akademiju ili konzervatorijum.
Za šta? -Lično i duhovno uzdizanje.
Nešto što me je pogodilo, iz mog ličnog iskustva,
ali takođe iz posmatranja... u drugima,
je kada stignete u određeno doba i udarite u plafon,
krizu, ako hoćete. Vi...
Izgubite perspektivu. Doživite pad.
Prilično je uobičajeno među biznismenima i direktorima,
a nije drugačije ni za sveštenike.
Vidimo posebno visok nivo nezadovoljstva
među sredovječnim sveštenicima... -Da.
...i mislio sam da bi jedna od tih zgrada, u idiličnom okruženju,
bila odlično mjesto da sveštenici dođu i da se napune,
razmišljaju, podižu svoju igru.
Radeći šta?
Pričajući, čitajući, razmišljajući.
Mogu li sugerisati da je vaš koncept pogrešan?
Ne podižete svoju igru pričanjem ili razmišljanjem.
Podižete igru kroz akciju.
Ovako. Ovako izlazite iz rupe.
Ali ako je neka od ovih zgrada slobodna
i želite da je napunite toplim zrakom i razmišljanjem, slobodno.
Hvala vam gospodine.
Sada ne moramo dugo čekati, 17 minuta i odbrojavamo.
Brod za spuštanje se odvojio od komandnog modula
i počeo svoje spuštanje prema mjesečevoj površini.
Armstrong i Oldrin će sada poslati lunarni modul
u neku vrstu piruete kako bi omogućili Kolinsu...
Najgel, da li bi probudili djecu? -Da gospodine.
I recite Kraljici. Hvala vam. -Gospodine.
Endrju dragi. Vrijeme je.
Edvarde. Edvarde. Vrijeme sa buđenje.
Hajde. Navuci ogratač.
Idemo Edvarde. Požuri. -Čekaj.
Idemo. -Hajde!
Veoma uzbudljivo veče. -Sigurno da jeste.
Hoćete li nam se moći pridružiti na piću?
To bi bilo jako lijepo. Hvala vam. -Ništa.
Majkl Kolins je sada ostao sam u orbiteru,
što znači da kada bude prolijetao iza Mjeseca,
bit će potpuno odsječen od ostatka čovječanstva.
Najusamljeniji čovjek u univerzumu.
Brzo Endrju. -Brzo, brzo.
Pokušaj sjediti mirno. -Idemo, svemirski skakaču.
Samo nekoliko stotina metara iznad mjesečeve površine sada.
Njihovo mjesto slijetanja, izabrano zbog glatkoće, ali nije potpuno...
Sjedi molim te.
...mali udar sa stijenom ili kraterom bi mogao onesposobiti lunarni modul...
Piće gospodine? -Roberte, možeš li vidjeti?
Robertu je rođendan. -Visina je malo velika.
Hjuston, dobijam male fluktuacije u...
Sletit će. -Šta je to? -Ne znam.
Da, teško je vjerovati. -Džone, požuri, propustit ćeš.
Šta govore?
Prelaze na ručno upravljanje. Nešto nije u redu.
Ne izgleda pravo. -Znam.
Sto šest metara. Dole za četiri.
Šta će se desiti ako ne uspiju sletiti?
Ne, ostat će bez goriva. Tiho molim.
Dole za dva i po. -Molim vas.
Sletit će.
Šta se dešava sada?
Hjuston, ovdje Baza Tišine.
Orao je sletio. -Čovjek je na Mjesecu.
Uspjeli su! -Čovjek je sletio na Mjesec.
Vidio si? -Da, tata.
Dok gledamo ove slike večeras,
ujedinjeni smo širom svijeta u...
Izuzetno. -...jedinstvenom osjećaju divljenja.
Nikada ranije nije čitava planeta... -Da letimo na Mjesec?
Ne, nemoj dragi. Pazi mu glavu. Pazi glavu.
Meteor.
Za sve nas je ovo istorija.
Orao je sletio. -Za neke od nas, ovo je čak i božansko.
Možeš li vjerovati da su na Mjesecu? -A ipak...
...svi mi, bez obzira na rasu, pol ili religiozna ubjeđenja,
smo sada ujedinjeni u ovom jedinstvenom ljudskom postignuću.
Nile, vidimo te kako silaziš sada niz merdevine.
Na dnu sam merdevina.
Stope modula su utisnute u površinu samo nekoliko centimetara,
iako površina izgleda da je
veoma, veoma sitnozrnata kad je bliže pogledate.
Skoro je kao puder.
Tamo dole je jako dobro.
Sići ću sada sa lunarnog modula.
Ovo je mali korak za čovjeka,
ali veliki za čovječanstvo.
Ima sopstvenu ljepotu.
Liči na visoku pustinju u Sjedinjenim Državama.
Drugačije je, ali je ovdje jako lijepo.
Ovo je moćan podsjetnik
naših mogućnosti za velike stvari kao vrste.
Ne samo inženjerskog trijumfa predstavljenog ovdje danas,
već i trijumfa ljudske ambicije.
Željom da posegnemo skoro bukvalno za zvjezdama.
I mislim da ova nova perspektiva, videći Zemlju iz svemira,
u svom našem jedinstvu i koheziji,
će vjerovatno nadahnuti nevjerovatan pomak u našem razmišljanju.
Predivan pogled. -Zar to nije nešto?
Veličanstven prizor odavde. -Veličanstvena pustoš.
G. guverneru, dame i gospodo,
cijenjeni članovi Delegacije tekstila vune.
Izuzetno cijenim čast koju ste mi dodjelili pozivom
u fabriku Tomasa Barnlija i sina, ovdje u Jorkširu.
Inovativni rad koji ovdje obavljate prihvatajući...
Dođe vrijeme, trenutak u svačijem iskustvu
kada proteze i ostala usna protetika postanu sastavni dio života.
Prema prošlogodišnjem istraživanju dentalnog zdravlja odraslih...
Mogu li?
Imate kontrolu? -Imam kontrolu.
Šta radite gospodine?
Ovo nije na planu leta. -Nema drugog saobraćaja.
Gospodine.
Gospodine, maksimalna visina za ovaj avion je 14 kilometara.
Obojica znamo da može i preko toga. -Gospodine, vi...
Hajde, hajde.
Bože, zar nije predivno?
Siguran sam da smo na samoj granici onoga što ovaj avion može.
Možda, ali pogledajte.
Takođe samo i proživjeli. Na trenutak.
Prvi ljudi na Mjesecu su uzletili u prvoj etapi njihovog putovanja kući
prije oko sat i šest minuta.
Novo poglavlje ljudske istorije je otvoreno.
Trka prema Mjesecu je gotova. Za ljude na ovoj planeti,
šta je smisao ovog zapanjujućeg poduhvata?
"Nećemo odustati od istraživanja,
i kraj svog našeg istraživanja će biti da stignemo tamo odakle smo počeli
i da upoznamo ovo mjesto po prvi put."
Ove riječi TS Eliota nikad nisu odzvanjale istinitije.
Stojimo u osvit novog doba svemirskih istraživanja.
Obećanje svemira nikad nije bilo realnije...
Dobro jutro, gospodine. -Dobro jutro, gospodine.
Vaša kraljevska visosti. -Isuse.
Dobro jutro.
Pitao sam se imate li trenutak, da upoznate nove pridošlice.
Vaš koncentracioni logor za spiritualno oštećene?
Više volim centar za oporavak i obnovu. -Siguran sam da jeste.
Imamo interesantnu grupu svih uzrasta
iz svih krajeva Ujedinjenog Kraljevstva.
Hoćete li se pridružiti? -Čemu?
To je akademija za blokirane sveštenike. -Tačno.
U slučaju da niste primjetili, nisam sveštenik.
Samo da ih pozdravite. -Šta, sada? -Zašto da ne?
Dobro. Upadajte.
Trebam li pokazati simptome očaja?
Da uzdišem i dramatično jecam?
Da se uklopim.
Doveo sam gazdu, Njegovo kraljevsko visočanstvo, vojvodu od Edinburga,
da vas pozdravi.
Kako ste Vaša kraljevska visosti? -Dobro jutro.
Vaša kraljevska visosti. -Dobro jutro. -Jutro gospodine. -Jutro.
Dobro jutro. -Vaša kraljevska visosti. -Pa...
Šta... šta ste sve radili?
Osim što ste napravili nered od naše kuće, kako vidim.
Počeli smo pronalazeći ono zbog čega je svako od nas izabrao da dođe ovdje,
i formulišući ono čemu smo se nadali da ćemo postići.
Možda bi trebali rezimirati za Njegovo visočanstvo.
Majkl.
Ovdje sam jer...
pošto sam nedavno navršio... određene godine...
Neću pitati.
Odlučio sam da ocjenim samog sebe.
Osjetio sam da zaslužujem samo da padnem.
D minus. -Bože. -Zbog čega je to?
Kada sam ulazio u crkvu,
dozvolio sam sebi da sanjam taj napredak
koji bi donio nova otkrivanja.
Uvide. Produbljivanje moje vjere.
Sve veće stado.
Ali umjesto toga sam se našao u maloj ruralnoj parohiji
sa nestajućom kongregacijom.
Smanjivanje prisustva. -Da.
I to vas ostavlja sa osjećanjem razočarenja,
neuspješnosti i neusmjerenosti. -Da.
Taj osjećaj neusmjerenosti i suvišnosti je...
To je nešto što je zazvonilo kod jednog ili dvojice ovdje.
Zbog toga kako se javnost okrenula od nas.
Okrenula se od crkve.
Jasno je da se ne uspjevamo povezati sa ljudima.
Sve više i više ljudi otkriva da su njihove
duhovne potrebe zadovoljene... drugdje.
Gdje, na primjer?
Mjesec. Ja... -Mjesec. Da, gospodine.
Petsto miliona ljudi je gledalo lunarno slijetanje.
Da. -Pet stotina miliona ljudi
je dobijalo sa televizije ono što su navikli da dobijaju od crkve.
Osjećaj zbližavanja, zajedništva, strahopoštovanja, čuđenja.
Da, to je dio šireg pomaka, slažemo se, od religije ka nauci.
Što je veći napredak u nauci,
što je više misterija objašnjeno, što je više odgovora odgovoreno,
manje je potrebe da Bog pruži odgovore.
Podsjećam se Kitsa.
"Šta je tamo u tebi, Mjeseče,
da srce moje tako snažno pomjeraš?"
Sada znamo šta je Mjesec.
Ništa. Samo prašina.
Tišina. Monohromatska praznina.
Ne vidimo Boga između tih stijena i svemirske prašine,
samo nepristupačno prostranstvo.
"Kad pogledam nebesa Tvoja, djelo prsta Tvojih,
mjesec i zvezde, koje si Ti postavio...
Šta je čovjek, te ga se opominješ?
Ili sin čovečji, te ga polaziš?"
Imate li kakvih misli, gospodine?
Ja?
Reći ću vam šta mislim.
Nikad nisam čuo takvu hrpu pretencioznih, samoljubivih gluposti.
Ono što trebate da uradite je da mrdnete dupetom,
izađete u svijet i uradite nešto.
Zato ste svi vi tako... tako izgubljeni.
Vjerujem da postoji imperativ među ljudima, svim ljudima, da ostave trag.
Akcija je ono što nas definiše. Akcija, ne patnja.
Sve ovo sjedenje uokolo i razmišljanje i pričanje...
Da vas upitam ovo. Mislite li da su ti astronauti gore
katatonični kao što ste vi? Naravno da nisu.
Previše su zauzeti postižući nešto spektakularno.
I kao rezultat, oni su jedno sa svijetom.
I jedno sa svojim Bogom. I sretni.
To je moj savjet. Neka vam uzor budu ljudi od akcije,
kao što su Armstrong, Oldrin, Kolins.
Ti ljudi su dobili A trostruki plus. Oni imaju odgovore.
Ne gomila gubitnika zagledanih u svoj pupak
inficirajući jedni druge zlom kobi.
Ako se odlučite za akciju, možete početi sa čišćenjem ovog poda.
Ne ponovo. -Otprilike u isto vrijeme kada su nas Amerikanci pitali...
Drugi put ove nedelje. -...hoćemo li postali poruku na Mjesec na disku,
takođe su postavili još jedno pitanje.
Koliko puta je britanska kraljevska porodica
prisiljena da jede divljač svake godine? -Ne.
Iskreno, mislim da ako budem jeo više ovoga počet će mi rasti rogovi.
Slušaš li? -Da. Sav sam uši. Male smeđe krzene.
Pošto su uspjeli da ih vrate na Zemlju u jednom komadu,
i ako nakon svih testova i dalje budu stajali,
da li bismo željeli prijem sa astronautima?
Šta? Armstrong, Oldrin i Kolins?
Ovdje u palati? -Da.
Šalju ih širom svijeta na pobjedničku turneju.
Trebam li im pozitivno odgovoriti?
Moj Bože. Da molim te.
Mislila sam će te to razveseliti. -I jeste.
Treba li mi uveseljevanje?
Pomalo.
Slijeću na Hitrou u 2 popodne.
Odatle idu direktno u američku ambasadu na Grosvenor skver
na sastanak sa američkim ambasadorom.
Zatim na prijem u Bakingemsku palatu kod Njenog veličanstva Kraljice,
kraljice Elizabete kraljice Majke, njegove visosti vojvode od Edinburga,
princeze Margaret, princeze Ane, princa Endrjua i princa Edvarda.
U koje vrijeme je to? -Oko četiri sata, madam.
Dat ćemo im nešto? Čaj?
Vjerovatno ne. Mislili smo da bude brzo. Bez sjedenja.
Potpuno se slažem. -Ne više od pola sata od dolaska do odlaska.
Dobro.
Ja bih imao zahtjev. Ako mogu? -Gospodine.
Umjesto sa budem sa svim ostalima,
pitao sam se mogu li dobiti malo vremena nasamo sa astronautima...
na zasebnom, privatnom sastanku.
Avijatičar sa avijatičarima. Pilot sa pilotima.
Pričat ću sa ambasadorom,
ali sam siguran da će biti moguće.
Hoće li 15 minuta biti dovoljno? -Petnaest minuta?
Vjerujem kako imaju dosta gust raspored.
Da pričamo o najvećem dostignuću čovječanstva?
Ne. Ni blizu nije dovoljno.
Vidim da je to sve što mogu dobiti.
Pitanja
Slijetanjem na londonski Hitrou aerodrom iz Berlina,
Apolo ljudi počinju užurbanu posjetu u trajanju od dvadeset i dva sata
koja traži istu vrstu preciznosti i
tajminga kao i njihova svemirska misija.
Svjetski poznata "Čovjek na Mjesecu"ekipa
Nila Armstronga, Baza Oldrina i Majkla Kolinsa, u pratnji supruga,
dobili su jednu od najtoplijih dobrodošlica ikad od Britanaca.
Astronauti su priznali da počinju osjećati napor
od njihove svjetske turneje u 22 zemlje.
Ovdje je čovjek sa planete Zemlje prvi put zakoračio na Mjesec.
Mogu vidjeti veoma jasno.
Svijetlo je dovoljno jako,
osvjetljava prednji dio modula, da se sve vrlo jasno vidi.
Predivan prizor. -Zar to nije nešto?
Veličanstven prizor.
Američki astronauti sada stižu u Bakingemsku palatu.
Svjetski poznati tim Nila Armstronga, Baza Oldrin i Majkla Kolinsa...
Vaše veličanstvo, g. Nil Armstrong.
Zdravo. Dobrodošli. -Zadovoljstvo mi je. -I meni.
Gđa. Armstrong. -Zdravo. -Pukovnik Majkl Kolins. -Zdravo.
Zadovoljstvo mi je. -Moje veliko zadovoljstvo.
Jako mi je drago što sam te upoznao mladiću.
Gospodine.
Molim te ne reci mi da hoćeš pričati o djeci.
Jesu li čekali dugo? -Ne, samo par trenutaka gospodine.
G. Nil Armstrong, pukovnik Majkl Kolins
i pukovnik Edvin Oldrin, Vaša kraljevska visosti.
Velika mi je čast gospodine. -Gospodine.
Čestitam svima. -Gospodine.
Molim vas, sjedite.
Nema potrebe da sjedite tako blizu. Kao što vidite, ima gomila prostora.
Primjetio sam da ste instinktivno sjeli u iste pozicije
kao u komandom modulu.
Kako god, ne znam je li vam iko rekao,
ali ja sam zapravo i sam pilot.
I bio sam... Jeste dobro? -Da gospodine. Samo prehlada.
Evo. -Ja...
Čista je, obećavam. -Hvala vam.
Svi ste prehlađeni.
Da, jesmo.
Dobro, evo nas.
Samo želim reći koliko se divim onome što ste uradili.
To je nevjerovatno.
Ali i da kažem koliko se ja identifikujem sa... onim što ste vi.
Nazdravlje. -Oprostite.
Ja... zapisao sam neka pitanja.
I... Vidite, u početku sam zamišljao da vam postavim pitanja
na tehničkom nivou.
Kakav je fizički osjećaj iskustva G sile te jačine,
i tako dalje, ali... Vidite, ja...
sam sada shvatio da...
su pitanja na koja zapravo želim odgovore...
Previše ste mladi da razumijete, mislim, ali...
Dođe vrijeme u životu kada neko prvi put počne da procjenjuje
ono što je postigao.
I zbog položaja na kojem sam završio ovdje,
ono što sam postao...
Za koga sam oženjen... Ja...
Nisam mogao postići stvari koje bih volio...
kao čovjek, kao... kao avanturista.
I gledajući vas trojicu heroja na poslu...
to je bilo kao da gledam san.
Zbog toga sam tražio šansu da se sretnem sa vama,
čak iako je to samo na deset minuta, da mogu upitati...
kakve su vam misli bile... tamo gore.
Nile? -Pa...
očito osjećaj olakšanja da smo uspješno izvršili misiju.
Ne, naravno. I zasigurno smo imali neke nevjerovatne poglede, zar ne?
Da, jesmo. -Da, izuzetne.
Mislim da ne govorim toliko o...
pogledima na taj način, kao...
perspektivama, zapažanjima...
našeg mjesta.
Da budem pošten, nije bilo puno vremena za to.
Kao pilot, znat ćete da ono čemu vas treniraju iznad svega
je protokol i procedura.
Morate se držati pravila. -Da.
Kao astronaut, to je duplirano.
Većinom smo provodili vrijeme sa listama u rukama, čekirajući stvari.
Oznaka, provjera, oznaka, provjera.
Oči su vam zalijepljenje u takvoj mjeri na protokol misije
da nikad ne pogledate okolo. Tako vas zauzete drže. -Shvatam.
Kratak povodac. -Da ne pominjem kako smo većinu vremena bili mrtvi umorni.
Bez obzira koliko naporno vježbate, nikad se ne naviknete na spavanje.
Spavanje.
Nil, zašto ne ni rekao Njegovom visočanstvu
o onome što se desilo nakon šetnje po Mjesecu?
Volio bih čuti. -Želi da to čuje.
Završio sam šetnju po Mjesecu... -Gledao sam. Svaki korak.
Vratio sam se u modul,
i znali smo da imamo samo par sati
da se odmorimo prije nego opet poletimo, pa...
Spustio sam glavu i zatvorio oči... -Slušajte ovo.
Sve što sam mogao čuti je bio taj zvuk. Bang, bang.
Bang, bang. -Šta? -Bang, bang, bang.
Šta, izvan modula? -Znam. Znate šta je to bilo? -Šta?
Vodeni hladnjak.
On je pravio taj zvuk. Bang, bang, bang.
Najveći inžinjeri svijeta dizajniraju raketu koja nas je odvela na Mjesec,
ali ne mogu pristojan vodeni hladnjak.
Bili ste u pravu.
Bilo je puno iznenađenja. -Shvatam.
Jeste li imali još pitanja za nas?
Ne. Ne, to je...
Dobro, onda ako nemate ništa protiv da mi vas nešto pitamo?
Ne, naravno. -Kako to izgleda?
Šta? -Živjeti u palati kao što je ova.
Jer smo čuli da ima hiljadu soba.
I ako bi sabrali dužine svih hodnika skupa,
to bi bilo... šest kilometara. -Pa...
Je li istina da imate gajdaša za budilicu?
Koliko osoblja uopšte imate ovdje?
I koliko palata? Čuli smo... 12.
Znate li sve te ljude na slikama?
Jeste li u rodu sa tim ljudima?
Spavaju li psi u sobama sa vama?
To je moj. Hvala ti. Trka do vrha.
Kreni!
Ne! -Da! -Bilo je blizu.
Jedan, dva, tri. Ptičica!
Još jedna.
Ne znam šta sam mislio.
Očekivao sam sa oni budu... džinovi, bogovi.
U stvarnosti, oni su samo tri mala čovjeka.
Blijedih lica, prehlađeni. -Imam nešto simpatija.
Kvalitete koje su ih učinile savršenim za posao.
Ali njihov nedostatak talenta ili mašte.
Njihov osjećaj dužnosti i skromnosti i pouzdanosti.
Potpuno odsustvo originalnosti i spontanosti.
Ali to ih je učinilo savršenim za krize.
I potpuno razočaravajući kad ih lično upoznaš.
Mislim, zamisli. Otišli su čitav taj put do Mjeseca i ostali zdravi,
ali ih je put do Londona skoro ubio.
Nije njihova greška. Nikad nisu željeli biti javne ličnosti,
a sada zbog jednog događaja, bit će vječno.
Uspjeli su kao astronauti, ali...
razočarali su kao ljudska bića.
Provešće ostatak svojih života u teglama za zlatne ribice...
preplašeni da otvore svoja usta,
znajući da bi to moglo otkriti ko su oni zapravo,
i da će neizbježno razočarati.
Zbog toga zaslužuju naše sažaljenje.
Dobro da gore nije bilo malih zelenih.
Mogli bi pomisliti, "Ako je ovo sve što planeta Zemlja ima da ponudi,
hajde da preskočimo to mjesto."
Nije bilo posebnog trenutka kada je to počelo.
Bila je to više postepena stvar.
Kap, kap... sumnje...
nezadovoljstva, bolesti... neprijatnosti.
Ljudi oko mene su primjetili moju opštu... razdražljivost.
Naravno, to... nije ništa novo.
Ja sam... generalno mrzovoljna sorta,
ali čak i ja moram priznati da je skorije bilo više toga.
Da ne pominjem skoro ljubomornu fascinaciju
sa postignućima ovih mladih astronauta.
Kompulsivno pretjerivanje sa vježbanjem.
Nemogućnost da se nađe smirenost...
ili zadovoljstvo... ili ispunjenje.
Kada pogledate u sve ove simptome,
naravno da ne treba biti genije da vam kaže da...
svi oni sugerišu da sam udario usred...
ne mogu čak ni reći kakve lrize.
Te... takve krize.
I... naravno da čitamo ili čujemo o drugima koje udare te krize,
i baš ako oni, gledate na svim uobičajenim mjestima,
pokušavate probati sve uobičajeno da se osjetite bolje.
Nešto od toga bih mogao priznati u ovoj sobi,
a nešto od toga vjerovatno ne bih smio.
Moja majka je umrla nedavno.
Vidjela je kako je nešto pogrešno sa mnom.
To je dobra riječ. Nedostajati.
Vidjela je kako nešto nedostaje u njenom najmlađem djetetu.
Njenom jedinom sinu.
Vjera.
"Kakva je tvoja vjera?", pitala me je.
Ovdje sam da vam priznam kako...
sam je izgubio. I...
bez nje, šta je tamo?
Usamljenost...
i praznina i antiklimaks
prelaska čitavog puta do Mjeseca
da ne bi našli ništa, osim pustoši...
sablasnu tišinu... tamu.
To je ono što je gubitak vjere.
Za razliku od nalaženja...
čuda, ekstaze, magije...
božanske kreacije, božjeg plana i svrhe.
Šta pokušavam reći?
Pokušavam reći da... riješenje za naše probleme,
mislim, nije u...
u genijalnosti raketa, nauci ili tehnologiji ili...
čak i u hrabrosti.
Ne, odgovor je ovdje.
Ili ovdje, ili gdje god... vjera leži.
I tako... proto Vuds...
ismijavao sam vas zbog onoga što ste vi
i ove jadne, blokirane, izgubljene duše...
pokušavali da postignete ovdje u kući St. Džordža...
Sada nalazim sebe punog poštovanja...
i divljenja... i ne malih dijelom...
očajanja...
kao što sam došao da kažem...
pomozite.
Pomozite mi.
I da priznam, iako ta trojica astronauta
zaslužuju svu našu pohvalu i poštovanje za nesumnjivo junaštvo,
bio sam više uplašen dolazeći da vas vidim danas ovdje
nego da sam poletio u toj prokletoj raketi!
Fixed by: BOTANICMAN
Princ Filip i prota Robin Vuds su postali doživotni prijatelji.
Preko 50 godina kuća St. Džordža je bila
centar istraživanja vjere i filozofije.
Njen uspjeh je jedno od postignuća na koje je princ Filip najviše ponosan.